Po včerajšom dni som sa ledva doplazila do postele. A pritom som nič svetoborné nerobila. Najskôr som len nečinne sedela na lavičke a sledovala dianie. Neskôr, po dlhom prehováraní, naozaj dlhom, som napokon nasadla do agentovho dvojmiestneho aeroplánu vedľa ostrieľaného dvadsaťročného pilota - volám ho Depejrak, lebo má zošívané líce po tom,ako prežil pád z vetroňom, opásala som sa pásmi okolo pása aj okolo ramien, nasadila slúchadlá a šli sme. Odštartovali sme a smerovali k Tatrám. Viditeľnosť úžasná, vietor takmer žiadny, veľmi s nami nenatriasalo, Depejrak zatiahol kniplom a začali sme stúpať. Stúpali sme dosť vysoko, chceli sme preletieť Tatry a Lomničák. Začala som mať strach. Nedostala som paniku, to nie, pekne som sedela, usmievala sa, môj statočný chlapec mi ukazoval každú dedinu, pomenoval každú dolinu, Tomášovský výhľad, Kláštorisko, Vrbov, perfektná znalosť geografie, ale ako sme leteli k Tatrám a stúpali a stúpali, mala som pocit, že náš malý stroj stojí na jednom mieste a vôbec sa nehýbe, a keď som videla Tatry stále bližšie a bližšie, a videla som ich zhora,ako nejaké koláčiky na pieskovisku, akurát viac špicaté, a keď sa mi videlo, že už sme takmer nad Lomnickým štítom, to sa mi už zdalo, že sme úplne stratení, že odlietame na inú galaxiu, že svoje deti viac neuvidím, a že je s nami amen. A do slúchadiel neustále ktosi rozprával stále tie isté mená:
".. oto, mária... oto, mária... oto, mária..."
Potom zaznelo:
"Tatry veža, Tatry veža, oto,svätopluk ivan, pokračujte, hláste sedemtisíc feetov, hláste Štrbské pleso", a ešte mnoho ďalších hlásení, lebo veľa malých lietadiel bolo vo vzduchu, dokonca dve stíhačky mali letieť obďaleč. Vtedy som povedala Depejrakovi:
"Neotočíme to radšej? Vidím tie Tatry, sú krásne, ale poďme radšej späť. "
Depejrak s úsmevom ostrieľaného pilota otočil...
Pristáli sme bezpečne.
Napriek tomu najlepšie sa cítim na zemi ...
Komentáre
;))))
PS:.. a okienko sa triaslo? triaslo?
Bol to pohľad pre bohov :)
celé to malé hornoplošné sa otriasaslo, ale vraj "len trochu"... :)
nosak,teda, zavidim, ten pocit
som tak letela vo vrtulníku nad babou a pezinkom.
Hmm ?!
KameliaB, obdivujem Tvoju odvahu,
kam,
čokomilka,
Kak vsjo, Nalim?
zara,
bonnie,
a prehovárač - to je jeden dôchodca, ktorý ma namotával a namotával, vraj sa podobám na jednu stevardku, veľmi svedomitú osobu, až ma namotal tak, že som si celkom svedomito sadla do lietadla...
kam,
dufam,ze ked budem dochodkyna,tiez budem taka skusena namotavacka:-))
bonnie,
kamelia,